DE TRE MUSKETERER
Efter Alexandre Dumas' roman
Sådan!
Brug kun dit sværd, når alt andet har slået fejl.
Det har tjent mig vel, som du kan se. - Ja, fader.
Vil De ikke sidde ned? - Nej, tiden løber.
Du skal afsted.
Jeg har vist dig mit hemmelige stød. Nu giver jeg dig 15 kroner.
Og dette her.
Din bedstefader købte dette sværd til slaget ved Lepanto.
Også jeg har gjort brug af det. Under kong Henry.
Og nu skal det være dit.
Det vil introducere dig hos monsieur Treville, musketerernes kommandant.
Tro mig, han vil huske det. Og mig.
Min søn, du skal være musketer.
Du er ung, modig, fra Gascogne og en D'Artagnan.
Kæmp når lejligheden byder sig. Tillad ikke, at man fornærmer dig...
med mindre det er kongen eller kardinal Richelieu.
Vogt dig for kardinalen, for han er Frankrigs sande hersker.
Men du er kongens og dronningens mand.
Og nu...
gå og sig farvel til din moder.
Husk at smøre salven på alle rifter.
Og sørg for at holde kåben og skoene tørre. - Ja, moder.
Farvel. - Farvel, fader.
Sælg ikke hesten. Den skal have lov til at dø af alderdom!
Og glem ikke at kæmpe!
Pas på dig.
Kom så!
Nå, der er vel nok en, der rider på en smørblomst.
Kanske det er en ostegratin.
Så sig dog, hvad De ler af. Så vi kunne få os et grin sammen.
Hvis De nu var en fin herre, sir, ville jeg nok tale med Dem.
Men jeg taler til Dem, sir!
Vend Dem om, hvis De er en mand! Og lad os se, hvem der ler nu.
Han er en gascon. - Skal jeg slå ham ihjel? - Nej.
Sæt ham op på sin latterlige hest og lad ham gå.
Vi har ikke tid til at snakke, Milady.
Kardinalen sender Dem til England. Han vil vide, hvornår hertugen rejser.
Og så? - Skal De afvente kardinalens ordre.
Og hvad med Dem? Hvornår ser jeg Dem igen?
De... morder!
Jeg skal tugte Dem, sir.
Jeg beder om forladelse, madame, men jeg må dræbe Deres ven.
Er De ikke frygtelig bange?
Ha! Af vejen med dig, din bondetamp! De hører fra mig.
Han er da vældig sød. - Endda med den knækkede kårde.
Claude, betal regningen!
Din...
Hvor er monsieur Treville? - Ovenpå. - Tak.
Jeg kan lide bæltet, Porthos.
Jeg er en mand, der bruger sine penge om natten på kostbare skjorter.
Eller den pågældende dames penge.
Nej, mine egne. Jeg har betalt med 12 pistoler.
Mit bælte er af det rene guld.
Hele vejen rundt? Forbløffende, så meget guld der findes i Frankrig!
Må jeg rykke kåben lidt, så det bedre kan ses? - Nej, jeg er forkølet.
Der hører nu engang diskretion til forfængelighed.
Det forstår jeg ikke. Nok har jeg hørt om mod, men...
men jeg kan da umuligt optræde diskret i denne påklædning.
Såret er rent, monsieur Athos.
Et minde fra kardinalens vagter. - Du lyver. Det er kopper.
Helt klart. - Selv om du kunne kende forskel, din behandling er den samme.
Monsieur Treville tager imod Dem nu.
Tak.
Deres fader siger, at De bærer hans gamle sværd, monsieur D'Artagnan.
Ja, sir.
Oh... Gør mig da den ære at låne et andet, indtil Deres er vokset.
Jeg beder ikke nogen om almisser.
Så skal De heller ikke få nogle, unge mand.
Nej, ingen almisser, men af hensyn til en gammel vens søn.
For at holde hans fjende på afstand.
Tak, sir.
Mange tak.
Det er alt, hvad jeg kan byde Dem.
Ser De, ingen mand kan blive musketer
før han har gjort sig fortjent til det i kamp.
Men jeg kan dog skrive et brev til monsieur de Salle,
som kommanderer vagterne...
Er det Dem? Kujon! Jeg spytter på Dem!
Hvadbehager?
Oh, ikke på Dem, sir.
På denne karl uden øje!
Dem, sir! Stands så, sir!
Undskyld, men jeg har travlt! - De har sandelig travlt, unge mand.
De ramte min skulder. Og De mener at det er nok med en undskyldning?
De trænger til en lektion i gode manerer.
Jeg sagde "Undskyld".
Jeg trænger ikke til nogen lektion i gode manerer.
Men De får den nu uanset.
Hvor?
Ved karmeliterklosteret, kl. tolv.
Guld hele vejen rundt. - Hold så op! - Jeg skyndte mig. - Med lukkede øjne!
Jeg beder om forladelse. - Jeg forlanger oprejsning.
Hvor? - Place du Luxembourg, kl. et.
Se... statuen.
De må undskylde, mine herrer.
De har tabt denne her. - Et gyldent afskedskys. Hvor diskret, Aramis!
Jeg hverken ejer eller har tabt denne pung.
Jamen, jeg så den falde ned.
De ser for meget, sir. En typisk fejl hos folk fra landet.
Jeg er en gascon. - Og De opfører Dem uciviliseret.
Som kommende præst kæmper jeg kun, når det er absolut nødvendigt.
Men De har kompromitteret damen.
Skal vi sige Hotel Treville, kl. to? - Meget vel!
Sir, Deres pung!
Skulle jeg blive dræbt, så da i det mindste af en musketer.
De kommer til tiden.
Selv om De ikke skynder Dem denne gang.
De fik sandelig ram på min skulder!
Det er forhåbentlig ikke ubelejliget. Hvis De hellere vil melde afbud...
Det kan ikke komme på tale. Jeg kæmper lige så godt med venstre hånd.
Jeg beder om forladelse, hvis stedet forekommer Dem at være ufordelagtigt.
De er meget høflig.
Hvad angår Deres sår, så har jeg en salve fra min moder.
Det er alt for meget, unge mand. Ah, der kommer mine sekundanter.
Kæmper du med denne karl? Det skulle jeg da! - Men først kl. et, sir.
Nej, det skulle jeg! - KI. to. - Hvor længe har De været i Paris nu?
Siden kl. 8 i morges. - De spilder sandelig ikke tiden.
Min fader anbefalede mig at duellere.
Så lad os håbe, at De gør ham ære.
Kardinalens vagter! - Pas på!
Ah, musketerer! De duellerer sig i strid med forordningerne.
Det er et privat anliggende. Så hvis De venligst kunne trække Dem tilbage.
Det er vores pligt, at standse uroligheder
og arrestere slagsbrødre. Så vær venlig at følge med.
Umuligt. - Utænkeligt. - Usandsynligt.
De tvinger os til at angribe Dem.
De er seks og vi er kun tre. - Nej... fire.
Du er ikke en af os!
Det her er ikke noget for dig, knægt.
Nok har jeg ingen uniform, men en musketers hjerte, det har jeg!
Unge mand, De må trække Dem tilbage. Red skindet... Og det skal gå hurtigt.
Hvad hedder du, unge mand? - D'Artagnan. - Nu vel...
Athos, Porthos, Aramis og D'Artagnan!
Lad os komme igang!
Lad os bede.
Søde Jesus, mild og mægtig!
Må jeg?
Undskyld.
Et sværd!
For guds skyld, sir.
Tak.
D'Artagnan!
Nej!
Nej! Overlad ham til mig!
Kæmp nu! Så kæmp dog! - Nej!
Hold op, Biscart! Jeg befaler det.
I så fald... her.
Lad klokkerne ringe. Nonnerne vil tage sig af Dem.
Lad os gå! Jo hurtigere, jo bedre. - Det var nu alt for hurtigt forbi.
Se nu der! Den fineste flamske silke! Den kåbe er ødelagt!
Det skal De komme til at betale for! Den har kostet mig 10 pistoler!
Nej, 20 pistoler. Og yderligere 20 for at lære Dem at opføre sig ordentligt!
Din tyv!
Glem nu ikke, at velgørenhed er en kardinaldyd.
Skal vi stå her og kævle, indtil marskallen arresterer os? Helt ærlig!
Lad os se at komme afsted.
Sir, hvad angår sårene,
så har min mor altså givet mig en helbredende salve.
Jeg kastede sværdet op i luften og da han så op... - Porthos! Porthos!
Hit med det. Musketerernes motto, unge mand, lyder: én for alle, alle for én.
Det vil sige: 10 til ham, 10 til ham, 10 til ham og 10 til mig.
Min kære Aramis skal bruge 10, for at gøre indtryk på damerne.
Den gode Porthos skal bruge 10, for at klæde sig anstændigt.
Og du skal bruge 10 til logi og en tjener, kunne jeg tænke mig.
Og jeg... - Og du?
Jeg har brug for en drink.
Ser du, unge mand, på bunden af glasset er livet rosenrødt.
Så pas dog på.
Skulle det være en hest?
Her er trappen.
De vil kunne lide det her. For kun to franc om dagen...
dette førsteklasses kammer.
Pinligt rent, som De kan se.
Gulvet bliver vasket hver anden dag.
For et beskedent beløb.
Du sover udenfor, din bastard!
Hvis De slår ham, vil de andre gæster dårlig nok kunne høre hans skrigeri.
Sådanne kamre vokser ikke på træerne her i Paris.
Hvor ellers har man så smukt et udsyn over byen?
Helt ærlig, min herre. Denne svinesti ville ikke engang egne sig til...
en konge eller kardinal.
Men mig passer kammeret udmærket.
Og det var to franc, sagde De?
De tager det? - Hvis det er frit.
Ah, min kone, monsieur!
Er hun ikke smuk? - Henrivende.
Tak. - Hun er så sart som blomsterblade der falder...
fra det fjerne!
De ved nok, at min kone er dronningens skrædderske.
En meget venlig dame, dronningen. Min kone nyder hendes tillid.
Jeg er meget stolt af at være hendes mand.
Hun bor her? - Nej, jeg bor her.
Min smukke Constance bor på paladset. Hvor ellers?
Hun besøger mig én gang om ugen.
Hun er her i aften.
Det glæder De Dem nok vældigt til.
Oh, ja.
Hurtigere!
Hurtigere, I tåber!
Kom så! Det skal gå hurtigere!
Det er vidunderligt. Simpelthen vidunderligt!
Åh, jeg bl ver helt dårl g.
Dronningen 4 felter på skrå hen imod kongen. - Dronningen fire felter...
Dine slagsbrødre har kæmpet med kardinalens vagter, monsieur Treville.
Deres musketerer, Deres højhed. - Dine slagsbrødre.
Springeren frem til løberen.
Det er svært at forklare ham det. Han bevogter Frankrig
og arbejder utrætteligt, mens jeg morer mig.
Deres Majestæt taler om Gud? - Jeg taler om kardinal Richelieu,
hvilket ikke er helt det samme.
Oh, kardinal...
Denne sag med Treville's musketerer...
Ødelagte hoveder og sværde.
Bagateller, sire. Hertugen af Buckingham er i Paris.
Buckingham? Her? Hvorfor i alverden dog det?
For at konspirere mod min ære? - På grund af dronningen.
Arrester denne konspirator! - Sire, De tager fejl.
Dronningen er Dem og Frankrig tro. Hun elsker Dem på det varmeste.
Jeg har ikke ligefrem skoldet mig. Arrester ham.
Men hvorfor skulle vi dog arrestere Englands statsminister?
Nej, sire. Vi skal holde den ædle hertug i snor,
så han kan opretholde overenskomsten med protestanterne
og diskret kan videreføre sin tilslørede politik.
Med dronningen diskret tilsløret under hans vinduet?
Dronningens skønhed tiltrækker enhver form for beundring...
og beundrere.
Men hendes dyd kan der ikke være tvivl om.
Og hvad angår hertugen af Buckingham, han bliver observeret.
Løberen to felter hen imod dronningen.
Skak.
Den vej.
Luk op! Luk så op!
Ellers bryder vi døren op!
Der kommer nogen! - Oh, kæreste dog!
De følger med mig. - Nej, det gør jeg ikke.
Det gør jeg ikke.
Det skal vi få at se.
Ha, ha. Det skal vi få at se.
De følger med. - Ja, sir. Jeg, jeg skal nok...
Stands hende! Stands hende!
Hvad har De gjort ved min kone?
Monsieur D'Artagnan, kunne De... - Så snart jeg kan få vejret igen.
(begge:) Har jeg gjort Dem ondt?
Monsieur, jeg skal til dronningen. - Det kan jeg ikke tillade.
Jeg blev revet op af sengen. - Det bedste sted for Dem at være.
Sengen er det bedste sted for Dem.
Sæt Dem dog ned.
Tak, monsieur.
Oh, de har taget min mand. - Hvor er han?
I Bastillen.
Åh, det... er jeg ked af at høre.
Det er bedst at sove lidt. Prøv nu at glemme det hele.
Jeg kan ikke sove, mens min mand sidder i arrest.
Jeg er bange. - Det er jeg ikke.
De burde sove her sammen med mig, for at komme af med frygten.
Jeg må hen til dronningen nu. Hun har virkelig brug for mig.
Jeg kan ikke lade Dem gå. Vejene er fuld af farer,
og Deres ben og fødder er beskidte.
Ja.
Monsieur, De må hjælpe mig. De er ung og galant.
Min mand er svag, har en løs tunge. Kan jeg betro mig til Dem?
Kan jeg stole på Dem? - Ved det liv, der slår i Deres bryst.
Jeg kan høre det baske, som en lille hvid fugl.
Jeg må hen til dronningen. - Jeg kan høre vingerne.
Måske er det fordi dronningen har tillid til mig,
at kardinalen angriber mig.
De kan ikke tage hen til dronningen med beskidte ben.
Nej.
Har De kræfter til at vaske dem? - Nej.
Åh, m n stakkels mand. Jeg føler mig så hjælpeløs uden ham.
Jeg har aldrig før vasket benene på en kvinde.
Men på en hest. Der begynder man for oven.
Jeg kan ikke gå til dronningen, når jeg er beskidt.
Tror De, at jeg er i sikkerhed her?
Ja, Constance, ja...
Oh, det er...
Oh! ...lidt koldt.
Lad mig i det mindste ledsage dig lidt af vejen. - Nej, jeg må gå nu.
Jeg skal mødes med nogen først. - Med hvem?
Bliver du så let skinsyg?
For hver tomme.
Jeg må gå nu. Lov, ikke at følge efter mig.
Av!
Et par skillinger til en blind... - Har du ingen øjne i hovedet?
Et par skillinger til en krøbling...
Skrid!
Et par skillinger til en krøbling!
Mig? Det er ikke lige din dag, hva'? - Skillinger til en forældreløs.
Lidt penge til en veteran!
Penge, penge...
Inden De nu klatrer derop, sir...
Har De lidt småpenge, min herre?
Et øjeblik, sir.
Men du lovede... - Ja. Og nu ser man hvorfor du ville have mig til det.
De har intet med mig at gøre. - Nej, men med denne dame.
Tag min arm, kæreste. God aften, min herre.
Mylord, for guds skyld... - Mylord? Er De...
Hertugen af Buckingham.
Kan du se? Du ødelægger det hele! - Åh, t lg v m g, skat. Jeg...
Mylord, hvad kan jeg sige? Jeg elsker hende og var skinsyg.
En fremragende grund til at angribe en fremmed i mørket.
Kunne De gøre mig en lille tjeneste?
Alt, Mylord. - Ingen må se madame og mig
på vores vej til paladset.
Vil De være så venlig at dræbe enhver, der prøver at følge efter os. Tak.
Selvfølgelig... ja.
Kender De et mere privat sted end her, midt i offentligheden?
Ja, altså... - Vent her!
Anne. - Hvorfor kom du? - For at se dig.
Åh, s kke noget. Kongen har fattet mistanke,
og kardinalen ved det. Han vil prøve at ødelægge mig.
Og hvad nu hvis de ser os sammen? - Det må de ikke...
i hvert fald ikke her midt i snavsetøjet.
Det er håbløst. Jeg er gift med kongen.
En pariser uden manerer, som ignorerer dig, men er skinsyg?
Skylder du ham noget?
Jeg vil ikke kompromittere ham.
Derfor beder jeg dig om at gå
og ikke vende tilbage.
Vi hører ikke til det jævne folk. - Så sandt, så sandt.
Det gælder jo for os begge.
Jeg er ingen lille godsejer eller søn af en bondemand.
Jeg er hersker over en stor stat.
Med store skibe og armeer.
Vi englændere har været i Frankrig før.
Men aldrig har grunden herfor været så god som min.
Tror du, at faren for krig kunne afholde mig fra at bejle til dig?
Hvis du tvivler, så vent til Frankrig gør krav på Englands trone.
Kæreste Anne...
Du er smukkere end alt,
hvad jeg nogensinde har set på et vaskeri.
Sig det en gang til, at du elsker mig.
Du må gå nu.
Vi er ikke sikre her.
Det vil vi være en skønne dag. Indtil da...
vil jeg gerne have et minde om dig... et pant...
Et eller andet.
Kom nu, enhver tjenestekarls kæreste ville gøre det, skat.
De er det mest værdifulde, jeg ejer.
Inden der er gået et år vil jeg give dig dem tilbage.
Nå, det er sådan, de gør!
Fremover vil jeg bære min skjorte med mere agtelse.
Åh gud!
Kom! Hurtig!
Stands! Bliv stående!
Ind her!
Om forladelse!
Hvor er vi dog på vej hen?
Kom så med dig, din bangebuks! Jeg er ikke færdig med dig endnu!
Oh, tak.
Kom så!
Det må jeg sige!
Jeg havde jo nok klaret det alene, ikke desto mindre mange tak de herrer.
Hvem var det? - Jeg aner det ikke.
Havde han ikke lidt udenlandsk accent?
Du gode gud, hvad drejede det sig om?
Ind med dig. - Jamen som sagt,
jeg var alene hjemme i sengen, da de pludselig stormer ind på mit værelse.
Jeg sværger, jeg har ikke gjort noget! Hvad vil De gøre ved mig?
Du er i Bastillen. Du må altså have gjort noget.
Du har begået højforræderi.
Du beskyldes for at konspirere med din kone og hertugen af Buckingham.
Nej, nej...
Ved du, hvem der anklager dig?
Hvem har bragt dig herhen?
Ham! Det er manden!
Skaf ham af vejen! - Det er ikke manden alligevel!
Dette er en meget anstændig herre...
Buckingham og dronningen mødtes. - Hvor? - I paladset. For sent fik jeg
kendskab herom. - Smuttede mellem fingrene på Dem? - lkke mig, på Dem.
Jeg havde ingen ordre. - Hvorledes? - Mme. Bonacieux ledsagede
Buckingham. Havde jeg ikke bedt dig arrestere hende?
Det glippede for mig. Sådan noget sker.
Sådan et fauxpas ville koste mig hovedet.
Og det ville falde længere end mit.
Ville det det?
Fra dristige ambitioners højde. - Og dem har du ingen af? - Nej.
Er du bange for mig?
Ja, sire. Det er jeg.
Og jeg hader Dem.
Jeg elsker dig, min søn. Også når det glipper for dig.
Dronningen gav Buckingham halsbåndet med de 12 diamanter, som kongen
havde givet hende i fødselsdagsgave. Hvor Buckingham tog hen, ved jeg ikke.
Spar mig for alt det du ikke ved. Buckingham er nok i Calais...
Vi lader ham løbe denne gang.
Nej... nej... Ikke det!
Lad mig gå! Jeg beder Dem. Ikke mere!
Det gør ondt!
Jamen, det skal det.
Du har snydt mig!
Snydt mig!
Jeg troede, at du var en forræder. Rejs dig op, min ven.
Hvad skal jeg dog sige?
Det har vist sig, at enhver mistanke imod dig er uberettiget.
Kardinalen tog min hånd og kaldte mig for "ven".
Vi må gøre det godt igen. Tag disse 100 pistoler.
Tilgiv mig. - Jeg? Tilgive Deres Eminence?
Det kan ikke være Deres alvor. Hvad er jeg? Intet!
Jeg er mindre end ingenting.
Min ven, du er gavmild. Og tro, ikke sandt?
Jeg håber, at du vil besøge mig igen,
så vi kan få os en snak. Farvel, så længe.
Jeg har gjort alt med ham, hvad der kan gøres.
Sat ham til at udspionere sin kone. - Jeg ville ikke have gjort ham noget!
Den galante Buckingham har sikkert halsbåndet med diamanterne på sig.
Sig til Milady de Winter i England, at hun skal komme ham nær
og tage to af diamanterne til sig.
Træf dig med hende og sørg for, at at hun straks bringer dem herhen.
Hvordan hun får fat i dem, det er hendes sag.
De vil kunne lide det her sted. Det er billigt.
Prøv at vente engang. Jeg vinder lige lidt penge til os.
Han klarer det!
Han vinder! Han får kurven!
Kom så med dig, kære ven! - Jamen, så strækker det ikke til aftensmaden.
Men jeg vinder jo her!
Han klarer det!
Jeg er ved at dø af sult.
Hvad med lidt kylling? En yndet spise om onsdagen. - Vi har tirsdag.
Koteletter? - Nej, hvor afskyeligt! Jeg længes efter et godt måltid.
Bed ham om at tilberede det her til os.
Din barnagtige stodder!
Jeg ved... Jer ved, hvad I er i færd med.
I orden?
For at udligne Deres ubehageligheder, min herre.
Oh, prøv at se fjerene!
Hørte De den skrige?
Har De hørt? Hans Eminence ønsker, at De danser.
Jeg skal afholde et bal til ære for Dem.
Hvad der behager Hans Majestæt, er mig en glæde. - På Hótel de Ville.
Om to uger så. Vi skal fornøje os, bal, ballet, kostumer,
figuré... Og hvad var der mere?
Nå ja. Og De kan bære halsbåndet med diamanterne.
Det vil sætte kronen på aftenen.
Diamanterne?
Ja, diamanterne, min gave til Dem. Hvorfor ikke?
Synes De ikke, at de klæder Dem? - Jo.
Jo, de er vidunderlige. - Hvorfor skulle De så ikke bære dem?
Jeg ønsker det. Jeg forlader mig på det, madame.
Denne fugl har så stærkt et greb.
Jeg fik tårer i øjnene, så fast tager den fat i håndledet. Kan De se?
Oh, ballet med diamanterne... De ønsker, at dronningen danser.
De bliver nok efterhånden til romantiker under præstekåben, hva?
Også en kardinal har sine svagheder, Majestæt.
Ligesom kongen. Ser De tårene?
Denne samtale blev ført i paladset, i Mme. Bonacieux's soveværelse.
Dronningen sagde: "Jeg er fortabt."
Mme. Bonacieux sagde: "Majestæt." "Constance, jeg er fortabt."
"Majestæt." "Hvad kan jeg gøre?"
"Vi henter diamanterne tilbage." - "Inden for to uger? Jeg er fortabt."
"Et bud kan nå at hente diamanterne i London inden for to uger."
"Hvem dog? Jeg stoler ikke på nogen. Denne djævel har spioner overalt.
Denne ondskabsfulde, beskidte, modbydelige mand.
Denne ondskabsfulde, beskidte, modbydelige mand,
der kalder sig selv for præst." Sådan står der her.
Jeg skal finde et bud for jer,
som I kan stole på, ved Gud.
Som kan bringe hertugen af Buckingham et brev fra Dem.
Ja. Ja, et brev.
Jeg skriver.
For min æres og mit livs skyld.
Har du nogen, du kan betro det? - Deres Majestæt, han vil ikke...
Det er for dronningen, som er i skrækkelig fare,
med mindre det lykkes at bringe dette brev til London omgående.
Hvis du nu tog afsted med det samme. Jeg er den eneste, hun kan stole på.
Og du er den eneste, jeg kan stole på.
Åh, breve, farer...
Kom med mig over i sengen, Constance, min lille kylling.
Så skal jeg...
Jeg gør alt, hvad du vil, hvis du bringer dette brev derhen.
Hvad ved jeg om breve. At skulle undvære dig i så mange dage og nætter.
Nej, det er alvor det her... - Jeg må...
Brevet skal afsted med det samme. - Når du siger det...
Men jeg ville ønske at du ikke havde betroet mig med det,
for dette mistænkelige brev, hørmer af intrige.
Constance, Constance...
Ja, intrige.
Og hvad gør din dronning for dig? Jeg blev slæbt over i Bastillen.
Men jeg vil ikke sættes i Bastillen,
for der har de dybe fangehuller og skrækkelige torturredskaber,
som meget unådige herrer benytter sig af.
Og de skærer vigtige lemmer af folk!
Hvis det ikke havde været for kardinalen...
Kardinalen? - Ja, kardinalen.
Du tror nok, at du er den eneste med højtstående venner. Næ, hør engang:
kardinalen tog min hånd og kaldte mig for ven.
Og han gav mig denne pung.
Har du været hos kardinalen? - Han vil se mig igen. Og hvad mere er
denne slags intriger behager ham ikke.
Hvem er dette brev stilet til?
Det er ligegyldigt, hvis du ikke afleverer det.
Meget vel, madame. Frøken Uro!
Hvis du ikke går i seng med mig, bliver jeg nødt til at forlade dig.
Grundet en meget vigtig aftale.
Grundet en meget vigtig aftale!
Er det dig? - Ja, mig.
Hørte du det? - Hvert et ord. - Så ved du det.
Du og dronningen har brug for én, der er gallant, modig,
diskret, aktiv, klog og loyal.
Jeg kender også vejen til London,
og din gode ægtemand, som sikkert er på vej til kardinalen,
har betænksomt nok tænkt på omkostningerne til rejsen.
Kan jeg have tillid til dig? - Tillid til mig?
Tillid til mig?... Sikke et spørgsmål!
Du kan have tillid til mig, fordi jeg elsker dig.
Og du elsker mig. Hvis ikke, er der noget i vejen med dig.
Sværg, at du aldrig vil røbe navnet på adressaten!
På min ære.
Det er hertugen af Buckingham.
Denne vej!
Han er minsandten hurtig, din mand!
...det sker hele tiden.
Constance! Constance!
De er borte.
Det burde du have vidst, din tåbe, når du ikke tager imod brevet.
Åbenbart er hun flygtet t I paladset.
Her er ikke en sjæl. Stearinlyset er varmt endnu. - Hurtig til paladset!
Hun kan ikke være kommet langt.
Det brev, som Deres kone omtalte...
var det til hertugen af Buckingham? - Nej, ingen navne.
Denne D'Artagnan bor her, ikke sandt?
Vi finder et koldt logi til ham og hans venner. I forebyggende øjemed.
I Bastillen. - Og bagefter?
I Bastillen er der ikke noget, der hedder "bagefter".
Hvad for noget?
Nu har denne mand fornærmet mig, knækket min faders sværd,
fået mig slået ned og øvet vold på den kvinde, jeg elsker.
Han er... ret generende.
Lad mig fortælle dig noget om denne "generende" gentleman.
Han hedder Rochefort.
Han er kardinalens levende våben og dødbringende.
Så løb dog, dit langsomme kvaj!
15:0.
15 til.
15: 15.
30: 15.
Skulle du se Rochefort på den anden side af gaden engang,
gør dig ikke den umage at gå over for at hilse på ham.
Aramis! Hvad laver du, for fanden?
Det er din eneste chance. - Fuld risiko.
Rochefort eller ej, jeg skal bringe dette brev til London.
For dronningen. Jeg skal være tilbage med svaret inden for to uger.
Du når ikke fem mil frem.
Game. Sidste sæt.
Du vil altså gøre det?
Hvis vi tager afsted alle fire, så burde det da nå frem. - Tak.
Det var vores madpenge til i morgen.
Hellere satse på en huguenot som pave end på jer to. Hent jeres ting.
Vi tager til London. - London?
Mig, et langsomt kvaj?
Jeres sjæl er fordærvet. I vil aldrig får guds rige at se.
Hvornår tager vi afsted? - Med det samme.
Hvordan får vi fat på vores heste? - Vi sender vores tjenere.
En gentleman kunne komme til at røbe en hemmelighed af vanvare.
Skulle én af os falde, så fortsætter de andre tre med brevet.
Hvem der falder, må klare sig selv. Er det en aftale?
Må man spørge, hvorfor vi egentlig risikerer vores liv?
Fortæller kongen os hvorfor? Når vi skal i kamp, kæmper vi.
Så lad os da gå i døden som forventet. Er livet alle de spørgsmål værd?
Pas på sadlen! Støvet på den har kostet mere end du tjener.
Jeg tager mig af det. - Gud være med Dem, sir! - I lige måde da.
Skal vi skåle, sir? - Gerne.
Skål for kardinalen!
Med fornøjelse, hvis De vil skåle med mig for kongen.
Ikke for kongen. For kardinalen.
De må være fuld, min herre.
Det kan der kun være ét svar på.
Det skal De komme til at betale for!
Hvor tåbeligt! Slå ham ihjel og slut dig så til os, så hurtig du kan.
Så kom da!
Nu er vi kun tre. - Manden er fuld.
Han skal nok blive ædru igen.
Se nu der! Ødelagt!
Stands! Stands!
Gå så! Rid videre!
Kom!
Så kom så!
Slip det!
Os venter nok den samme skæbne ti mil længere fremme.
Men vi er da i det mindste i sikkerhed indtil da... Afgang!
Det må nok kaldes forræderi,
men ingen er så smukke som de franske kvinder i mine øjne.
Man skal aldrig tro på en englænder.
Gå i seng med dig, Felton!
Han kan give folk mareridt med det abefjæs.
Jeg kan kun tage dem med, der har en passerseddel fra kardinalen.
Det har jeg.
I morges kom der ordre om,
at ingen må forlade landet uden at denne her er kontrasigneret.
Jeg er tilbage om en time.
Og hold øjnene åbne indtil da. Vi har statsfjender, der er på flugt.
De kunne gøre mig en tjeneste, sir.
Giv mig den passerseddel og De sparer os alle for en del ubehageligheder.
Du er skurken med den gule hest, som hænger rundt sammen med
musketererne på gadehjørnerne og kommer op at slås hele tiden.
De gadehjørner, som De helst vil undgå, monsieur Cyklop.
Hvor er dine tre sammensvorne?
Det ville have været bedre...
Det er mig!
Bare rolig, sir. Jeg kommer.
Jeg kommer!
Av! Hvad sagde jeg.
Monsieur, er De dræbt?
Ikke helt.
Det er kun en rift langs ribbenene.
Fader dog! Hvad er det, du får mig til?
Er han død?
Beklager, monsieur. Han er kun lidt omtåget. Skal jeg slå ham ihjel?
Ikke tale om. Bind hans hænder og giv ham knebel på.
Vi giver ham chancen for at forbløde, men dræbe ham, det gør vi ikke.
Passersedlen gælder kun for én person. - Jeg er kun én.
Det her er en tjener. - Meget vel da.
Har du det godt?
Prøv at se engang! Dover!
Mylord!
Nå da, den skinsyge elsker.
Nu kommer De forhåbentligt ikke for at begynde strid igen?
Beklager, men jeg kan ikke læse.
Hvor længe har De været undervejs nu? - I seks dage, Mylord.
Så må vi se at komme i sving!
Kom Plachet, vi må se at komme i sving.
Fint, jeg kan godt lide at komme i sving.
Afgang! I galop!
En, to, tre, fire...
Ja, sir.
Hun er min øjesten.
Her er de.
Jeg håbede på at kunne beholde dem.
Du gode gud, der mangler to! - Mangler...? - Lad mig tænke.
Til ballet for to uger siden var de der alle tolv.
Milady de Winter.
Ved Gud!
En høj pris for at være utro.
Hun kan have nået Frankrig i mellemtiden.
Felton!
De er blevet stjålet af én af kardinales spioner!
Felton, min sekretær! Jeg vil afgive en ordre.
Hvem har noget at skrive med? Til samtlige havne langs kanalen!
Ingen skibe forlader havnen! Skulle kongen spørge, så sig
at der måske bliver krig mod Frankrig. Og vejen til Dover skal holdes fri.
Seks dage?
De må sætte Deres liv på spil for at bringe dronningen det her i tide.
Men hvad med stenene, der mangler? - O'Reilly, vurdér prisen pr. stk.
Øh... Ikke noget her, heller ikke her.
Puh... Jeg vil skyde på... 500 pund.
Hvor længe tager det dig at lave to?
Øh... en uge? - 5000 pr. stk. hvis de er færdige i overmorgen.
Vil De fortælle min kone, at jeg ikke kommer hjem?
Det kan gøres bedre: Jackson, send en vogn for at hente Mrs. O'Reilly.
Gør et værelse parat til hende. - Oh, det var dejligt.
Er De såret? - Det er ingenting.
Flot, flot.
Må man sige, at stenene passer godt til Deres øjne?
Det ville være udsædvanlig galant.
Normalt ville De sammenligne dem med mit hjerte.
Tanken strejfede mig.
Kardinalen stiger, dronningen falder.
Fart på, mand!
Prøv at finde ud af, hvilken af dem der er de nye.
Nu gælder det den høje dames ære, som vi begge tjener.
De må sørge for, at hun får dem i tide.
Jeg er på vej. - Og hvad med Dem?
Hvordan kan jeg nogensinde gøre gengæld?
Vi burde få ét på det rene...
De er englænder, en fjende af Frankrig.
Hvad jeg end har gjort, jeg gjorde det for dronningens skyld.
Hun er mig så kær og dyrebar som hun er Dem.
De tillader? Jeg må tage afsked.
Undskyld, men jeg glemte at England er en ø. Hvordan kommer man væk herfra?
Hestene er udhvilede, vejen til Dover er fri og der venter Dem et skib der.
Monsieur, De tager ikke imod nogen belønning af en ven.
Vil De i det mindste tage imod dette?
Og det her, fra en fjende.
Det er noget andet.
Jeg er træt! - Det er jeg også. Vi er der næsten.
Tag dig sammen! - Jeg har hæmorrider.
Vi skal bruge friske heste. - Kan du genkende stedet? - Nej.
Her var vi i live alle sammen endnu.
På gensyn, mine venner!
Det varer nok ikke længe.
Porthos! Få mig op herfra!
Der! Rebet. Hurtigt!
Hesten!
Hold ud! Hvor bliver du dog af, mand?
Gennem porten! Skynd dig!
Hestene er udmattede.
Det var på tide!
Kom nu! - Pralehals! - Hvorfor skal du altid være bagud?
Hørte du denne stemme? - Denne uheldige accent!
Én for alle og alle for én!
Min kone er derinde. Hun danser med alle de vigtige personer.
Og sommetider vinker hun til mig. Sommetider.
Madame, hvorfor har De ikke halsbåndet med diamanterne på?
De vidste, at jeg gerne ville se dem.
Majestæt, jeg frygtede at jeg kunne miste dem i mængden.
Det var forkert af dem. Jeg gav dem halsbåndet,
for at man skulle beundre Dem.
Jeg må sige, det mishager mig.
Hvis Deres Majestæt ønsker det,
sender jeg bud efter det.
Gør det... med det samme.
Skynd dig lidt, Reggie. Det er ved at flyde over.
Jeg gør mit bedste.
Deres Majestæt var temmelig bleg.
Må jeg henlede Deres Majestæts opmærksomhed på disse søde sager?
De vil sikkert give mig medhold i, at de er det kongelige hof værdige.
Hvad skal det betyde? - Har dronningen diamanterne, hvilket jeg tvivler på,
så tæl dem, sire. Hvis der kun er ti,
spørger De Hendes Majestæt, hvor de andre to er henne.
Ingen må komme ind uden invitation.
Kardinalens ordre.
Hvadbehager, sir?
Jeg sagde...
Det er ligegyldigt.
Kom så! Det var godt.
Fortsæt! Det var godt.
En gang til!
Madame, han skal nok komme.
Jeg er helt sikker.
Ak nej, Constance. Det nytter ikke noget.
Det er ude. Det...
Det må være Constance.
Husk at tænde for fyrværkeriet når i hører fanfaren.
D'Artagnan! - Hvad for noget?
Jetg er der lige straks, Constance.
Kom... Kom så ned derfra!
Undskyld.
Hvorfor standser De, gentlemen?
Skynd dig! - Jeg skynder mig jo. - Her, grib!
Vig tilbage!
For fanden da!
Kom!
Vagter! Hold ham! Følg efter bjørnen!
Der er l, mine gamle venner!
Så I kommer alle sammen til min hjælp!
Gud ske tak og lov, I lever!
Kan I hjælpe mig op der?
Vent lige et øjeblik...
Han har revet vores gulvtæppe itu.
Hurtig, gentlemen! På jeres pladser! - Hvad sagde jeg?
Tre, fire, fem... Jeg fjols!
En, to, tre, fire...
En, to, tre, fire... Hold stille!
Kom så! Kom, kom.
Undskyld.
De har opfyldt mit ønske, men jeg tror, at der mangler to.
Lad mig vise Dem dem.
Sire, De giver mig to til. Hvor pænt af Dem! Nu har jeg fjorten.
Fjorten?
Fjorten... fjorten... Hvad skal det betyde, kardinal?
Det betyder, sire,
at jeg ville have givet dem til Hendes Majestæt, men ikke turde gøre det.
Jeg gav hende dem ved Deres hjælp.
Jeg er Dem meget taknemmelig, Deres Eminence.
Disse to har sikkert kostet Dem mere end de tolv andre
har kostet Hans Majestæt.
Eminence, D'Artagnan klarede at komme ind på hotellet. - Sandelig.
De har ladet mig i stikken. Jeg har tabt nogle points.
Men spillet går videre. - De vil ikke lede efter knægten?
Hvorfor skulle jeg? For at hævne mig? Det er en dyr luksus.
Statsmænd har ikke råd til den slags. Jeg har brug for en som ham.
Måske skulle jeg opsøge ham alligevel.
Deres Eminence er en stor spiller, stor nok til at kunne tabe.
Jeg bryder mig nu ikke om at tabe.
Gør som De vil, Milady.
Men skulle De tabe, så gør det med ynde.
Min kæreste skat.
Jeg vil aldrig nogensinde udsætte dig for sådan en fare igen.
Lidt galop, kamp, et stød i ny og næ. Og hvad så!
Det er dagens arbejde.
Og hvis der så venter mig min smukke Constance...
Har du savnet mig?
Sikke et dumt spørgsmål.
Det er ham, jeg arbejder for.
Ja.
Min unge gascon, De er nu en musketer.
Bær da kongens musket med ære, nu
hvor De er én af de fire musketerer.
Så er vi fire.
Det er min herre. Han vinker til dig.
Tab den nu ikke.
Kongen!